Stilen i denna film är inte som i en thriller.
Vid användning av bild och ljud, försöker regissören att uttrycka
en ung mans mardröm vars svagheter leder honom
till att begå stöld, något han inte annars skulle ha gjort.
Men detta äventyr, och de märkliga vägar de tar,
för samman två själar som annars aldrig skulle ha mötts.
Jag vet att de som har gjort något sådant, som regel tiger,
och de, som säger något inte har gjort det.
Men jag har gjort det.
Jag hade tagit mitt beslut några dagar tidigare.
Men skulle jag våga?
Jag borde ha lämnat.
Jag svävade i luften, med världen för mina fötter.
Men en minut senare åkte jag fast.
Ni kan inte bevisa något. Ni är inte säkra.
Vi tänker inte hålla er längre nu. Ni kan gå.
Jag försökte få ordning på mina tankar.
Jag var utmattad. Jag sov fram till morgonen.
Jag hade inte sett min mor på en månad.
Jag tvekade.
Vänta.
Jag har nyckeln. Jag släpper in dig.
Vem är du?
Jeanne, en granne.
Hur mår hon?
Inte bra. Hon jagar upp sig.
Hon har inget.
Det är dig hon behöver
Kan du ge henne de här pengarna?
Ska du inte med in och träffa henne?
På återseende, Jeanne.
Kommer du tillbaka?
Jacques var ärlig och uppfinningsrik.
Jag hade undvikit honom, men samma kväll –
Jag har inget arbete. Jag tar vad som helst.
Några adresser?
Som du inte tänker använda?
Det här är på allvar.
Okej, då. En gång till.
Du är flink med händerna.
Jag vet - du förtjänar bättre.
Lär dig att vänta.
Var nöjd med det som bjuds.
Det kommer att ge dig en ny kostym,
en slips -
Hans ansikte verkade bekant.
Dumt nog hälsade jag på honom.
Känner du igen mig?
Jag försökte se förvirrad ut,
men varför skulle jag vara rädd för honom?
Finns det många tjuvar?
Många. Alla sorters.
En oändlig variation
Alla stölder är inte allvarliga.
Några kan ursäktas, om det ligger fattigdom bakom.
Självklart.
Kan man vända det blinda ögat till, för vissa former för stöld?
- Har du en teori om det? - Jag?
Får vi höra.
Det är inget nytt.
Låt oss höra i alla fall.
Kan vi inte erkänna att vissa speciellt skickliga män,
begåvade med intelligens, talang och ren genialitet,
ovärdeliga egenskaper för samhället,
i stället för att stagnera,
borde kunna få bryta mot lagen i vissa speciella fall?
Det skulle bli svårt. Och farligt.
Samhället skulle bara vinna på det.
Vem skulle identifiera dessa supermän?
De själva. Deras samvete.
Känner du någon man, som inte tycker att han är exceptionell?
Ta det lugnt. Det skulle bara vara så till en början. Sen skulle de sluta.
De slutar inte, tro mig.
En nyttig tjuv, altså? En välgörare?
Det vore att ställa världen på huvudet.
Den är redan på huvudet. Detta skulle vända den rätt igen.
Michel, kan du förklara?
Jag har redan förklarat.
De hade fel. Du bad om ursäkt.
Naturligtvis.
Det är ömkligt, det är sant.
Men varför behövde du säga allt det till honom?
För det första var det du, som fick mig till att tala om det.
För det andra, spelar det ingen roll.
Adresserna.
Tänker du gå?
Efter att ha tjänat lite pengar – Var det det, jag behövde?
Trodde jag verkligen att det skulle leda nånstans?
Men jag kunde inte stå ut med att återvända till mitt rum.
Varför var mina ögon fastklistrade vid denne främling?
Självklart, Plånboken finns på insidan.
Vilka fingrar borde jag använda?
Jag visste att jag måste anstränga mig hårdare.
Tidningen skakade i mina händer.
Mitt hjärta bultade.
Denna succŽ uppmuntrade mig.
Det var mer tur än skicklighet.
Nå?
Dina teorier intresserar honom inte men du som person gör det.
Frågade han om mig?
Ta det lugnt. Han vet vem du är nu.
Har du hittat något arbete än?
Jag behöver inget.
Kan du leva på luft? Du är knäpp!
Var är du på väg? Stanna här.
Jag bytte rutt varje gång, genom att först välja en linje sen en annan.
Jag höll på i en vecka.
Vinsterna var små och inte värda risken.
Ge mig tillbaka min plånbok
Ska jag larma polisen?
Jag höll mig inomhus några dagar,
Instinktivt försiktig, gick jag bara ut för att äta.
Den här unga damen väntar på dig.
Kan vi få lite ljus?
Se, var den store mannen bor - i ett ruckel.
Det gäller min mor, eller hur?
Hon är väldigt sjuk.
Hon frågar hela tiden om, varför du vände i dörren.
- Gjorde du det? - Du måste komma.
Tack, Jeanne.
Kommer du?
Ska jag gå?
Ja, gå. Jeanne visar vägen.
Egoistisk man. Du säger att du älskar din mor?
Mer än mig själv. Men gå nu är du snäll. gå!
Du är en konstig typ.
Vad är det? Vem är du?
Jag behövde veta.
Femton minuter senare, var vi vänner.
Kom och se.
I denna lilla bar lärde jag mig, de flesta av mina tricks.
Han lärde mig generöst och gratis.
Mina fingrar behövde övning ör att bli smidiga.
Flipperspelet hjälpte mig med mina reflexer.
Jag gick bara hem för att sova.
Hade den legat där länge? Jag hade klivit rakt över den.
KOM GENAST - JEANNE
Hennes ansikte var lugnt Hon sov.
Jag vet, att du inte gillar frågor. Jag tänker inte ställa några.
Jag trodde att jag tråkade ut dig. Nu förstår jag allt.
Din vän kom hit. Han berättade om dig.
Vad sa han? Dåliga saker?
Det hade jag inte tillåtit. Nej, han gillar dig skarpt.
Jag var bekymrad. Jag hade fel.
Du är begåvad nog att lyckas, när du så vill.
Jag vill lyckas nu. Jag vill gärna göra dig glad.
Men jag reser snart, mitt barn.
Vi måste lämna varandra.
I morgon mår du bättre. Du är snart på benen.
Det sa doktorn. Visst sa han det, Jeanne?
Det är jag säker på.
Så där.
Allt som är kvar.
Papper, brev, några foton.
Det är över. Der finns ingen väg tillbaka nu.
Går du?
Jag måste hämta min syster från skolan.
Jeanne...
Tror du att vi blir dömda?
Ja, men oroa dig inte för henne. Hon var perfekt.
Hur då dömd? Efter lagen? Vilken lag? Det är absurt.
Tror du inte på något alls?
Jag trodde på Gud, Jeanne,
i tre minuter.
En vecka senare, satte jag mig ner i en berömd banks lobby.
Jag blev rädd.
Han kom iväg från mig.
Vi delade vår vinst i kortspel. Vi kunde visa pengarna helt öppet.
Nästa gång, är vi tre, inte två.
- är det uppfattat? - Ja.
Vi pratade inte så mycket. Under hela tiden,
kände han mig inget bättre än jag kände honom.
Letar du igenom mina saker?
Vor hittade du den där?
Där, på bordet.
Jag avskyr tjuvar.
De är dagdrivare.
Barrington var ingen dagdrivare. Han läste hela nätterna.
För att lura rika människor att bli vän med honom.
Han stal från vänner. Tycker du att det är rätt?
Låt oss gå ut. Kom.
Hursomhelst så var han modig. På den tiden hängde man tjuvarna.
Nu är det fängelse som gäller.
Du vet vad fängelse betyder?
- Jag kan föreställa mig det. - Nej, du kan inte.
- Kan jag låna den? - Om du så vill.
- Samma gamla idŽer? - Ja samma.
Under alla omständigheter, kommer inte ens den skickligaste,
ficktjuv att föra mänskligheten framåt.
Det sa jag inte.
Det är absurt.
Säg mig, tror du att det finns många här runt om?
Många av vad?
Dina supermän.
Vem vet? De åker inte fast.
Men du hävdar ju att sådana människor finns.
Du kanske känner en?
Om så vore, skulle jag inte berätta det.
Självklart inte.
Får jag?
Barrington? Aldrig hört talas om honom.
Var han en av dina supermän?
Nej, men ta gärna en titt.
Kom och besök mig nån dag, och tag med boken.
Jag vet att han misstänker mig.
Det gör du också. Erkänn det.
Erkänn vadå?
Inget.
Besök honom inte.
Det ska jag. För att överlämna den.
Gör det då, om du absolut måste.
Han lät mig vänta istället för att släppa in mig.
Jag tog med boken.
Vilken bok?
åh, ja, Barrington.
Intresserar Barrington dig?
Allt intresserar mig.
Självklart. Den unga författaren.
Jag tyckte att jag såg ett hån i hans blick.
Han lät göra krokar, som han lät glida ner i fickorna.
Här.
En smed i NŸrnberg tillverkade 15 av dessa.
Ni får ursäkta mig.
Behåll den.
Adjö.
Hur kunde jag missa det? Det var en fälla.
Om jag skyndade mig, kunde jag kanske ertappa dem i mitt rum.
Inget hade rörts.
Inget var på fel plats.
Detta trick krävde ingen hjälp,
men jag hade ännu inte fått det rätta handlaget.
Turen stod mig bi.
Ett finger snos om stroppen för att hålla fast den
medan tummen frigör den från spännet.
Jag övade ofta.
Det var söndag. Jag träffade Jacques.
Jeanne hade anslutit.
Väldigt snygg! Var är Jeanne?
En trappa ned. Hon väntar på oss.
är du ledsen? Nej.
Du lever inte i verkligheten.
Du delar inga intressen med andra.
Kommer du, Jeanne?
Jag kommer, Michel?
- Vart är ni på väg? - Till flyget.
Ni två kan åka. Jag stannar.
Var är Michel?
Jag sprang. Jag föll.
Där är du.
Jag var så rädd.
Rädd för vad då?
Rädd.
Förklara.
Gjorde du illa din hand?
Lite. Det är ingenting.
Var är Jeanne?
Jag följde henne hem. Men jag kan hämta henne igen.
Du älskar henne. Erkänn det.
Och älskar hon dig?
Köp presenter till henne.
Har du tänkt ut några presenter?
Klockan var snygg.
Jag hade blivit otroligt djärv.
Allt lyckades bra med mina två kumpaner.
Det kunde inte hålla i längden.
Var hade jag sett honom? Jag borde ha känt igen honom.
Vad är det som är fel?
Här, läs detta.
Polisen har förhört Jeanne. Varför henne?
Det vet jag inte.
Vad ger du för råd?
Hon måste gå. Hon har inget val.
är det allt?
Du kan ordna saker.
Ordna vad då??
Gå nu. Du gör att jag blir försenad.
Hade de sett mig?
Det får inte verka som om jag flyr eller gömmer mig.
Jag hörde inte när han kom upp.
är det ni?
Jag kom förbi för tre dar sedan. Jag väntade ett tag.
Jag tog lite frisk luft.
Ni har rätt. Det är osunt att låsa in sig här...
uppslukad av böcker.
Jag vet att ni misstänker mig.
Om ni tror att ni kan kan arrestera mig, så gör det.
Sätt på mig handklovar.
Få fram dem, men pressa mig inte.
Sluta snoka omkring.
Jag har faktiskt låtit er vara i fred.
Ni leker med mig, och gör narr av mig.
Det räcker.
Nog nu!
Skrik inte. Lugna ner dig.
Kontrollera dig själv. Hetsa inte upp dig.
Och sitt nu ner.
Jag kom...
för att jag är intresserad av er.
Det betyder ingenting för mig.
För att informera er om något som jag inte kände till.
Ett anmälan diariefördes för över ett år siden -
Det har legat orört tills nu -
av en ung kvinna vid hennes lokala polisdistrikt.
- Vilken ung kvinna? - Det spelar ingen roll.
Pengar hade stulits från en äldre granne.
Nästa dag, återtogs anmälan.
Varför?
Kanske för att undvika problem för en släkting eller vän.
Damen hade en son.
Att stjäla från sin mor är inte riktigt att stjäla.
Kanske samlade de bara sina resurser.
Men en månad senare, åkte den unge mannen fast på travbanan.
Jag var osäker, så jag lät honom löpa.
Lägger man ihop ett och annat -
Och vem är den unge mannen?
Ni.
Ni tar fel.
Jag tar inte fel.
Egendomliga metoder!
Håll mina metoder utanför detta.
I stället för att använda psykologi, kunde ni ha sökt,
igenom min lägenhet när jag var hos er
Ert rum söktes igenom just den dagen.
Och vad fann ni?
Ingenting, så klart.
Detta tråkar ut mig till vansinne!
- Vad vill ni? - Att ni öppnar era ögon.
Dom är vidöppna.
För vem ni är.
Men jag slösar bort min tid.
Med hänsyn till framtiden - Er framtid -
är ni nån slags profet? Berör det dig?
Lite grand faktiskt.
Jag borde ha förhört er. Jag gjorde inte mitt jobb.
Men ni behöver inte erkänna. Jag bryr mig inte.
En enkel rapport räcker.
Ett ord från någon av mina män kan sätta er i fängelse.
Så, adjö.
Vad har ni för planer?
Mina planer?
Jag vill veta!
De frågade om det var jag eller din mor som drog tillbaka klagomålet.
- Vad sa du? - Att din mor gjorde det.
Var det hon? Ja.
Så hon visste.
Visste du det också, Jeanne?
Vad då?
Men nu vet du.
Försöker ni göra mig vansinnig?
Polisen förhörde dig om mig.
De nämnde aldrig ditt namn.
Du ser mig leva utan inkomst...
Ja det erkänner ja i alla fall.
Och du kan inte gissa?
Tänk, din idiot.
Du?
De kommer att arrestera mig.
Herre Gud!
Men utan bevis, måste de låta mig gå.
Hur kunde du?
Det finns inget värre! än vad då?
Att veta, att en ond handling, inte stopper mig.
Men varför?
För att komma framåt.
Jag var frustrerad och kom ingen vart.
Det fanns bättre sätt.
Man accepterar det.
Du accepterar en försupen far och en mor, som överger dig,...
och lägger alla bördorna på dig.
Så är det.
Hur då?
Jag vet inte. Kanske finns det en förklaring.
Jeanne, är du så naiv?
Säg sanningen.
Tror du att jag är en tjuv?
Ljug inte.
Ja, det tror jag.
Jag tänker inte skaka hand då.
Allt är så hemskt.
Tänker du åka?
Den idŽn verkade plötsligt möjlig.
Jag kommer ihåg att jag ville ha en koffert.
Jag visste knappt vad jag gjorde.
skulle de tillåta mig att nå stationen?
Jag gick direkt till biljettluckan.
Jag glömmer aldrig den minuten.
Från Milano åkte jag till Rom
innan jag fortsatte till England.
Jag tillbringade två år i London, och lyckades med några bra jobb.
Men förlorade det mesta på kortspel eller på kvinnor.
Jag hamnade i Paris, och drev tomhänt omkring.
Jag hamnade där närmast av en slump.
Stället verkade tomt.
Varför följde jag detta barn?
Vad sa din far?
Han tog min syster och åkte. Han tog allt jag hade.
Men det är inget brott att ha ett barn.
Det är det. Jag var arg.
Varför gifte du dig inte?
Jag ville inte.
Du då, Jeanne?
Att bedra en man hela sitt liv, och låta honom tro att man älskar honom?
Du älskade honom inte?
Nej, inte tillräckligt.
Var är han?
- Jag har inte sett honom på tre månader. - Jacques?
Omöjligt.
Jag hjälper dig.
Jag ser efter barnet.
Du måste lämna mig
och aldrig komma tillbaka.
Jag kan vara ärlig.
Låt mig åtminstone försöka.
Jag hade tappat kontakten med polisen. Jag kände mig tillfreds.
- Spelar du på hästar? - Jag?
- Tänker du åka dit? - Kanske.
Har du vunnit något?
Inget, och du?
Se här.
Kanske tog jag fel.
Egendomligt nog, var vinnaren inte den häst han satsat på.
Hans blick hade en ond glimt i sig.
Dessa murar, dessa stänger - Jag bryr mig inte.
Jag ser dem inte ens.
Det är tanken.
Vilken tanke?
Jag tappade garden och åkte fast.
Den tanken är outhärdlig.
Du lider.
Jag har erkänt allt.
Det kanske hjälper.
Men jag kommer att förneka det senare. Jag vill göra det svårt för dem.
Varför kom du?
Du är allt, jag har.
Vill du gotta dig åt mitt förfall?
Jag vill ingenting, inget.
Stanna.
Det fanns något Jag inte hade sagt.
Varför fortsatta leva??
Jag hade inte bestämt mig.
Jeanne kom inte tillbaka.
"Barnet har varit sjukt.
Hög feber i nästan tre veckor.
Jag är inte orolig längre.
Michel, jag kommer snart på besök. Jeanne."
Mitt hjärta bankade efter jag läst brevet.
Något fick hennes ansikte att lysa upp.
åh, Jeanne, äntligen når jag dig,
Vilken märklig stig jag hade tvingats ta.